(untitled) (Економічний дискурс, 2023)
Вступ. Перебіг економіко-екологічної кризи останніх років, і, особливо, у фазі воєнного стану України, свідчить про невідкладність переходу до іншої бізнес-моделі аграрного виробництва, оскільки на теперішній час модель «зеленої економіки» є єдиною, яка дозволяє комплексно підійти до розв’язання проблеми забезпечення сталого розвитку аграрного сектора в постконфліктному періоді. Методи. У процесі дослідження використовувались наступні методи: монографічний (при вивченні досвіду та особливостей ведення аграрного виробництва на засадах зеленої економіки); метод аналізу та синтезу (при обґрунтуванні залучення еколого-економічних інструментів до бізнес-моделей аграрного виробництва в умовах переходу до зеленої економіки); абстрактно-логічний (при формуванні парадигми інституційного механізму екосистеми в аграрному виробництві на засадах зеленої економіки); теоретичного узагальнення та порівняння (при виконанні теоретичних узагальнень та формулюванні висновків, удосконаленні понятійно-категоріального апарату дослідження); структурно-логічний (при вивченні трансформаційного процесу в циклах регулювання екологізації та ефективності використання земель сільськогосподарського призначення за нової бізнес-моделі аграрного виробництва при переході до зеленої економіки). Результати. Обґрунтовано концептуальні положення трансформації бізнес-моделей аграрного виробництва та підкреслено цінність природи, яка генерує земельні ресурси для фундаментальних переваг життєзабезпечення сільських територій, попереджує про виникнення ризику руйнування екосистеми. Детермінанти результативності еколого-економічної діяльності суб’єктів аграрного бізнесу за умови визначення ефективності використання земель сільськогосподарського призначення, забезпечені факторами сталого устрою, від яких залежить стійкість та беззбитковість розвитку аграрного виробництва. Практичне застосування розроблених положень уможливлює корегування окремих елементів еколого-економічної системи суб’єктів аграрного бізнесу, для покращення ефективності виробничої інфраструктури, забезпечення зрушень в структурі власності, в правових та організаційних формах господарювання, із врахуванням особливостей сільських територіях в різних регіонах України. Перспективи. Подальший напрямок розвитку моделі аграрного виробництва на засадах зеленої економіки передбачає створення агроекологічного симбіозу як нового виду біоекономіки, в якій використовується міжгалузевий аналіз різних секторів підприємництва на сільських територіях з численними потоками попиту і пропозиції. Впровадження нових бізнес-моделей аграрного виробництва заснованих на біоекономічних засадах дозволить використовувати нові джерела енергії для власного споживання, перетворювати біомасу на додаткову вартість продуктів переробки, і, як результат, винаходити нові життєздатні напрями заробітку для сільськогосподарських підприємств.